Кубинська криза. Як загрузла у злиднях і репресіях Куба зближується з Росією і Китаєм, — The Economist
Британський журнал The Economist описує, як соціальна-економічна криза на Кубі штовхає країну у бік Росії та Китаю. Texty.org.ua публікують ключові фрагменти матеріалу.
![Росія дедалі активніше залучає кубинських найманців до війни з Україною. Джерело фото: Укрінформ](/media/images/Screenshot_6-2-1.original.jpg)
Дефіцит у країні гірший, ніж на початку 1990-х років. Куба мало що виробляє в достатній кількості: ні цукру, який вона колись постачала світові, ні яєць, які вона нещодавно імпортувала з Колумбії, ні сухого молока, яке вона отримує від ООН, ні електроенергії, як показують все частіші відключення. Уряду бракує іноземної валюти для імпорту. Інфляція шалена; долар кубинських песо за офіційним курсом коштує сім центів за неофіційним. Ціна коробки яєць перевищує місячну мінімальну заробітну плату.
Економічна криза прискорює дві останні тенденції.
По-перше, комуністичний уряд втрачає контроль над країною — що не означає, що режим ось-ось впаде. «Ми всі тут для того, щоб врятувати революцію і врятувати соціалізм», — заявив цього місяця Мігель Діас-Канель, президент Куби. Але мало хто вірить ідеологічній риториці. Уряд не в змозі забезпечити навіть базову канасту (кошик) товарів для свого народу, не кажучи вже про щось інше. Результат — зростаюча нерівність, заворушення та еміграція.
По-друге, у пошуках підтримки уряд ще більше зближується з Китаєм та Росією. Ці зростаючі економічні та безпекові зв'язки відбуваються в той час, коли американські чиновники стурбовані зростаючим впливом цих країн у Латинській Америці.
Кубинські чиновники люблять звинувачувати американські санкції у важкому становищі острова. Вони, безумовно, не допомагають. Після того, як за часів Барака Обами Куба не відповіла взаємністю, Дональд Трамп посилив санкції, скоротивши кількість грошей, які американці кубинського походження могли надсилати родичам. Адміністрація Джо Байдена послабила ці санкції, але залишила майже всі інші заходи Трампа щодо Куби на місці. На додачу до труднощів, крах Венесуели у 2014 році скоротив поставки субсидованого палива на острів, а пандемія перекрила потік туристів і їхню життєво важливу іноземну валюту.
Прихильність кубинського режиму до централізованого планування і державного контролю є першопричиною негараздів
Але прихильність режиму до централізованого планування і державного контролю є першопричиною негараздів. «Бракує найнеобхіднішого, а коли воно з'являється, то неякісне: яйця без жовтків і жовті», — каже одна жінка, яка попросила не називати її імені. Через інфляцію, яка офіційно становить 30%, Куба фактично доларизується, але з невеликою кількістю доларів.
Кубинці стають дедалі більш неспокійними. Великі протести в липні 2021 року закінчилися суворими тюремними вироками для понад 700 осіб. Наступні протести були менш масштабними і здебільшого не закликали до повалення режиму. У березні деякі кубинці вийшли на вулиці, щоб поскаржитися на брак їжі та відключення електроенергії, які за межами столиці тривають годинами. «Страх почав відступати», — каже Кароліна Баррера, активістка у вигнанні.
Офіційна реакція була боязкою і позбавленою уяви. Фідель Кастро помер у 2016 році, а його молодшому братові Раулю 93 роки і він має поганий стан здоров'я. Колективне керівництво Комуністичної партії коливається між реформами та реакцією. У 2021 році уряд дозволив приватному бізнесу розширюватися і наймати до 100 осіб в обмеженому колі видів діяльності. Але їм важко отримати тверду валюту. Нещодавно уряд ще більше обмежив сферу їхньої діяльності та підвищив податки, розповідає Марта Деус, яка керує фірмою з доставки харчових продуктів. Власникам бізнесу відмовляють у дозволі на виїзд за кордон, деякі з них піддаються агресивному аудиту.
Туризм міг би допомогти, але Куба стикається з жорсткою конкуренцією з боку таких країн, як Домініканська Республіка і Канкун, каже економіст Омар Еверлені. Останнім часом кількість туристів збільшилася, але залишається набагато нижчою, ніж 4 мільйони на рік у 2019 році. Росіяни, які товпляться в армійських готелях Гавани, і латиноамериканці зазвичай витрачають менше, ніж європейці або американці, які їздили туди після того, як Барак Обама послабив санкції. Китайців приїжджає мало.
Минулого місяця Куба приймала російські кораблі в Гавані, вперше після повномасштабного вторгнення РФ в Україну
Режим знову шукає допомоги у своїх друзів, щоб врятувати себе. Йдуть розмови про російські інвестиції у виробництво цукру та фармацевтичну промисловість. Зростають і зв'язки у сфері безпеки. Минулого місяця Куба приймала російські кораблі в Гавані, вперше після повномасштабного вторгнення в Україну. Вона прагне стати членом БРІКС — групи країн, що розвиваються, в якій дедалі більше домінує Китай.
Однак і Росія, і Китай люблять коли їм платять, а Куба не вміє платити. До того ж обидві країни, схоже, розчаровані жорсткою недолугістю кубинського режиму, який відмовляється розглядати навіть державний капіталізм за в'єтнамським зразком.
Зв'язки Куби з Росією мають тенденцію то зростати, то слабшати. Торік російський олігарх Олег Дерипаска, що перебуває під західними санкціями, створив у Гавані аналітичний центр, який, як кажуть, просуває модель його країни з продажу державних підприємств вузькому колу осіб.
Це відображає занепокоєння деяких кубинців, які бачать безпрецедентне багатство у своїй країні, але в небагатьох руках. «Усі нові бізнеси пов'язані з режимом», — бурчить одна жінка. Насправді, на думку Ріка Ерреро з вашингтонської Дослідницької групи з вивчення Куби, такими є, можливо, 5% з більш ніж 11 000 підприємств.
Багато хто вже давно мріє про падіння режиму. Але це малоймовірно, адже опозиції бракує структури, програми і людей, як всередині, так і ззовні.
Кубинці емігрують у рекордній кількості. За два роки до кінця 2023 року виїхала десята частина населення з 11,2 мільйона. «Наш район порожніє від молоді, — каже Джуніор, який живе в передмісті Гавани. — Якби ця країна мала [сухопутні] кордони, тут би нікого не залишилося».